- Visst är det underbart? - När blir det?
Den 28 juni. Dr Sapirstein förlöste två av Hutchs barnbarn.
Verkligen?
Träffade er granne, Roman Castevet.
- Jaså? Lustig prick, va? - Han har hål i öronen.
- Du skojar? - Nej, jag såg det.
Vi har inte träffats på ett tag,
men jag är upptagen och Ro gravid, så vi har inte träffat någon.
- Vi kan väl äta middag. - Du ska väl inte gå?
- Tack för kaffet. - Tack för att du kom.
Det här är inte min, alltså din.
Ja. Har ni tänkt på något namn, eller är det för tidigt?
Andrew eller Douglas åt en pojke, Melinda eller Sarah åt en flicka.
- Vad hände med Susan? - Har ni sett den andra?
- Jag hittar den inte, Hutch. - Nej, den är inte här.
Jag måste ha lämnat den i City Centre. Jag hämtar den där.
- Vi äter väl middag snart, då? - Nästa vecka.
- Hejdå. - Hej.
- Det var väl trevligt. - Gissa vad han sa.
- Vad då? - Att jag såg förfärlig ut.
Gamle Hutch. Sprider alltid glädje omkring sig.
Jag går och köper en tidning.
- Han är en riktig pessimist. - lnte alls.
Då är han en duktig amatör.
Hallå. Hon mår inte så bra.
Jag tror hon sover.
Ja, kanske.
Okej, ett ögonblick.
Det är Hutch. Han vill tala med dig.
Jag sa att du vilade, men han sa att det var viktigt.
- Hutch? - Går du ut någon gång?
Nja, jag har inte gjort det, hur så?
Kan vi träffas i morgon vid Time-Life-byggnaden?
Om du vill. Vad är det? Kan du inte säga det nu?
Helst inte. Vi kan äta en tidig lunch.
- Det vore trevligt. - Bra. Klockan 1 1?
OK. Hittade du handsken?
Nej, den fanns inte där. God natt, Rosemary. Sov gott.
Du med. God natt.
- Vad var det? - Han vill prata med mig.
- Om vad? - Jag vet inte. Det sa han inte.
Han har fått de där pojkäventyren på hjärnan.
Var ska ni träffas?
Vid Time-Life i morgon kl. 1 1 .
Du är gravid och jag har matnoja.
- Jag köper en glass. Vill du ha? - Gärna.
- Vanilj? - Okej.
Minnie, jag går ut nu, så jag tar inte min dryck kl. 1 1 .
Okej. Ta den senare. Ring på när du är tillbaka.
Smärta, försvinn. Jag vill ej känna dig mer.
- Ja? - Är det hos Edward Hutchins?
- Ja. Vem är det? - Mitt namn är Rosemary Woodhouse.
Jag skulle träffa mr Hutchins. Är han där?
- Hallå? - Han blev sjuk i morse.
- Sjuk? - Ja.
Han ligger i djup koma på St Vincentsjukhuset.
Så förfärligt. Jag talade med honom igår kväll vid halv elva.
- Jag talade med honom kl. 1 1 . - Vem är ni?
Ni känner inte mig. Grace Cardiff, Hutchs väninna.
- Vet de vad som orsakade det? - Nej, inte ännu.
Han reagerar inte alls. Jag far till sjukhuset nu.
- Kan jag göra något? - Jag tror inte det.
Jaha. Tack då.
Nej, men vilket sammanträffande!
Jag tänkte att, om Rosemary går ut,
så kan jag lika gärna julhandla lite.
Och nu träffas vi här. Vad sägs om det?
Kära du, hur är det? Är du okej?
Stackars liten.
Vet du vad? Det är nog bäst att vi går hem, eller hur?
- Nej, du ska ju handla. - Äsch, det är två veckor kvar.
Det går över när som helst.
Det känns som en tråd som dras åt inuti mig.
Det är mest äldre kvinnor med stela leder som får sådana problem.
- Jag går inte ut. - Det behöver du inte.
En minut kvar!
Rosemary, dr Shand. Han var en berömd tandläkare.
- Han gjorde kedjan till amuletten. - Goddag.
Såja, gubben. Sätt på dig den fina hatten.
Doktorn, kom hit.
- Minnie, Minnie! - Gott nytt år.
- Ha ett bra år. - Gott nytt år.
För 1966! År ett!
Vad sjutton gör du?
Planerar menyn. Vi ska ha fest om en vecka på lördag.
För våra gamla... jag menar unga vänner.
Minnie och Roman är inte bjudna. lnte Laura-Louise heller.
Och inte dr Sapirstein.
Det är en speciell fest. Man måste vara under 60.
Ett tag trodde jag inte att jag skulle få vara med.
Du klarar det. Du kan vara bartender.
Toppen. Men tror du att det är en bra idé?
Den bästa idé jag haft på flera månader.
Borde du inte kolla med dr Sapirstein?
Jag ska ha fest, inte simma över Engelska kanalen.
Och värken, då?
Har du inte hört? Den går över om ett par dagar.
- Det ser intressant ut. - Vi bjuder hem lite folk.
Klarar du av att vara värdinna?
Ja. Det är gamla vänner som jag inte sett på länge.
- De vet inte att jag är med barn. - Jag hjälper dig om du vill.
Nej, tack, Minnie, jag klarar mig.
Det blir kallskuret och vi har en bartender, så...
Jag kan ta hand om ytterkläderna.
Nej, du gör redan för mycket för mig.
Okej, säg till om du ändrar dig.
Drick nu, lilla vän.
Helst inte. lnte just nu.
Jag tar det om en stund.
- Man ska inte låta det stå. - Nej, det ska jag inte.
Gå du, jag tar med glaset senare.
Jag väntar, så slipper du gå.
Jag blir nervös om man ser på när jag lagar mat. Kila iväg nu.
Låt den inte stå för länge, vitaminerna försvinner.
Din hemlighetsmakerska! Grattis!
- Gratulerar. - Tack.
- Du, Rosie. - Ja?
Bob och Leo blev kvar på ett annat party, men de kommer.
- Bra. - Rosie, vilket fantastiskt hus!
- Hej. Det var länge sen. - Du är ju alldeles blek.
Se till att han ger dig mat.
- Adrian Marcato har bott här. - Och systrarna Trench.
De åt små barn.
Han menar verkligen att de åt dem.
Jag gör den första stark så blir de glada.
Rosie, är du okej? Du ser trött ut.
Tack för den underdriften.
Vad tycker du om CC Hill? Är han inte en drömprins?
- Jag går inte hos honom. - lnte?
Jag har en annan doktor som heter Sapirstein.
- Grattis, pappa. - Tack. Det var lätt.
- Jag tar in dipsåsen. - Ja, tack. Har du sett blommorna?
Ja. Elise, hjälper du till här?
Visst.
Är den där killen blind fortfarande?
Donald Baumgart? Du vet vem det är. Han som Zoe Piper bor ihop med.
- Han skriver på en pjäs. - Är han blind ännu?
Ja. Han har det tufft med att vänja sig.
Han dikterar och Zoe skriver. Han är otroligt tapper.
Han har inte varit blind så länge.
Hur är det?
Jag mår bra. Fick bara lite kramp.
- Gråt inte. - Det är bra för henne.
Låt henne gråta ut. Det ordnar sig. Sätt dig, älskling.
- Ut! - Släpp in mig.
- Endast flickor. - Jag vill träffa Rosemary.
- Hon är upptagen. - Jag måste diska de här...
Använd badrummet.
Det gör så ont. Jag är rädd att babyn kommer att dö.
När började värken?
l november.
- November?! - Va?
Du har haft ont sedan november, och får ingen hjälp?
Han säger att det går över.
- Du borde gå till en annan doktor. - Nej, han är mycket bra.
- Han har varit på TV. - Verkar vara en riktig sadist.
Rosemary, sån där värk är ett tecken på att något är fel.
Gå till dr Hill. Vem som helst utom den där...
- Den där dåren. - Du får inte plåga dig så här.
Jag gör inte abort.
Det är det ingen som kräver. Gå bara till en annan doktor.
Återstår bara att flytta.
- Guy? - Ja?
Jag går till dr Hill på måndag.
Dr Sapirstein ljuger, eller så är han...
Jag vet inte, galen.
Den här värken tyder på att något är fel.
- Rosemary... - Jag dricker inte Minnies dryck.
Jag vill ha vitamintabletter som alla andra.
Har inte druckit den på tre dagar. Jag har slängt den.
- Va? - Jag har gjort en egen blandning.
Var det den de där kärringarna gav dig?
- Är det dagens tips från dem? - De är mina vänner...
De är korkade häxor som inte ska lägga sig i!
De bad mig ta råd av någon annan.
Rosemary, vet du vad dr Hill är? Han är en medelmåtta.
Det är vad han är!
Jag är trött på att höra hur fantastisk dr Sapirstein är.
Då måste vi betala både Sapirstein och Hill. Kommer inte på fråga.
Nej, jag ska inte byta. Bara få någon annans bedömning.
Du får inte göra det, Ro.
Jag menar... det är inte rätt mot Sapirstein.
lnte rätt mot...?
Vad menar du? Och vad är rätt mot mig?
Vill du höra med någon annan?
Säg det åt Sapirstein och låt honom avgöra vem.
Nej! Jag vill ha dr Hill!
- Var åtminstone så pass hövlig... - Vill du inte betala, kan jag...
- Rosemary? Vad är det? - Det slutade.
- Vad? - Värken försvann plötsligt.
- Försvann? - Ja.
Vad var det i drycken du gjorde?
- Ägg, mjölk, socker. - Vad mer?
Vad mer?
För Guds skull, Rosemary, Vad mer hade du i den?
Den lever! Guy, den rör sig! Den lever! Det är okej!
- Känn. - Ja, jag känner den.
- Var inte rädd. Den bits inte. - Det är underbart.
Den sparkar. Den lever! Den rör sig!
Jag ska städa upp.
Akta väggarna.
- Tack, ta en drink för babyn. - Tack så mycket.
Vad är det där?
- Det är min sjukhusväska. - Det är tre veckor kvar.
Ja? Hej, mrs Cardiff.
Nej. Gode Gud.
Herregud. Ja, det är klart jag gör.
Hutch är död.
Jag känner mig usel. Har inte ägnat honom en tanke.
Doktorn. Doris, vi ses senare.
Ursäkta. Jag är mrs Woodhouse. Jag kände er far.
- Ni är alltså Rosemary? - Jag är så ledsen.
- Tack. Det här är min syster. - Goddag.
- Och min man. - Goddag.
Förlåt att jag är sen.
- Ursäkta. Jag är Grace Cardiff. - Jag hoppades få träffa er.
Jag tänkte posta det här, men jag trodde ni skulle vara här.
- Vad är det? - En bok.
Hutch vaknade upp och trodde det var nästa morgon.
- När ni hade stämt träff? - Ja, visst.
Jag var inte där, men han bad doktorn se till att ni fick boken.
Tack.
Och jag skulle säga att namnet är ett anagram.
- Bokens namn? - Ja, tydligen.
Han yrade, så det är svårt att veta säkert.
Jag hörde när du kom. Det tog inte så lång tid.
- Jag var sen. Fick ingen taxi. - Synd. Har du fått post redan?
- Jag fick den av någon. - Här, jag tar den. En bok?
Jag känner igen det där huset! Gilmores bodde där.
Jag har varit där ofta. Grace... ett av mina favoritnamn.
- Ja. - Behöver du något?
- Nej, tack. - Sov en stund.
- Ja, det ska jag. - Hejdå.
''Alla var de häxor''
''l sina ritualer använder de ofta en svamp kallad djävulens peppar... ''
''Född i Glasgow 1846, togs kort därefter till New York.''
''Han levde i flera år i Förenta St...''
''Attackerades av en folkmassa utanför Bram...''
Utanför, inte i lobbyn.
Det finns inga häxor på riktigt.
Namnet är ett anagram.
ALLA VAR DE HÄXOR
KOMMER MED HÖSTEN
ÄLVA SKÖT LAM HÄXA
HUR ÄR HELVETET FAKTA MlG
Det stämmer faktiskt. Stackars Hutch.
..och Son, Steven
Varför har du fäst kedjan?
Vad är det?
- Mår du bra? - Jag mår fint.
- Tack. - Hur var begravningen?
Okej.
Jag fick tag på skjortan som var i New Yorker.
Jag köpte den där skjortan som var i New Yorker.
Vad roligt. Vet du vem Roman är egentligen?
- Vad menar du? - Adrian Marcatos son.
- Va? - Kom hit.
Jag ska visa dig något.
Roman Castevet blir omkastat Steven Marcato.
Den kommer från Hutch.
Titta.
Och se här. Här var han 1 3. Ser du ögonen?
- En slump. - l samma hus? Och titta här.
''Strax därefter, i augusti 1886, föddes hans son Steven.''
1886, förstår du? Då är han 79 nu. Det är ingen slump.
Nej. Han är Steven Marcato. Stackars gamle man.
Med en sån galning till far, undra på att han ändrade sitt namn.
- Du tror inte han är som pappan? - Vad menar du, en häxa?
Ro, du skojar? Älskling.
Hans far blev martyr. Vet du hur han dog?
Älskling, det är 1966.
Den här gavs ut 1933. Man höll häxkonvent i Europa.
Så kallades deras församling.
Möten i Europa, Amerika, Australien och ett precis här.
Festerna med sången och flöjten och mässandet.
- Det är sabbater. - Hetsa inte upp dig.
Läs vad de gör. De använder blod i ritualerna.
Och det mäktigaste är blod från spädbarn.
- De använder köttet också. - För Guds skull!
De kommer inte in hit igen eller i närheten av babyn.
De är gamlingar med gamla vänner!
Och dr Shand råkar spela blockflöjt!
Jag tar inga risker. Vi hyr ut våningen och flyttar.
Aldrig. Vi pratar om det senare.
Du borde nog inte läsa mer i den där.
- Bara sista kapitlet. - lnte idag.
Titta. Dina händer skakar. Hör på nu. Ge mig den.
Jag menar det. Ge mig den.
Fantastiskt. Helt fantastiskt.
- Vad hette han? Marchado? - Marcato.
- Han sa att hans far var importör. - Till Guy sa han producent.
Förstår att det måste vara hemskt med en sådan granne.
Jag vill inte ha mer med honom att göra, eller Minnie..
- Jag kan inte riskera något. - Så skulle varje mor tänka.
Kan Minnie ha lagt något farligt i dryckerna,
eller de små kakorna?
Nej, det hade märkts för länge sen.
Jag tar inte emot mer från dem.
Jag kan ge er lämpliga piller för de sista veckorna.
På ett sätt kan det här lösa Minnies och Romans problem också.
- Vad menar ni? - Roman är väldigt sjuk.
Sagt i förtroende, han har bara en eller ett par månader att leva.
Han ville besöka sina favoritstäder.
De ville inte såra er genom att resa före födseln.
Det var tråkigt att höra.
Han skulle skämmas förfärligt om han visste att ni fått reda på det.
Vi gör så här. Jag ber honom åka på söndag.
Jag säger att jag talat med er.
- Kommer de att åka på söndag? - Det ska jag se till.
Vi tänker på dig tills du är glad och smal igen,
med din söta pojke eller flicka tryggt i dina armar.
- Tack för allt. - Be Guy skicka en massa bilder.
Det ska jag göra.
Jag önskar dig inte lycka till för det behövs inte.
Du kommer att få ett lyckligt liv.
Trevlig resa och kom hem tryggt och säkert.
Jag kanske stannar i Dubrovnik eller Pescara, kanske Mallorca.
- Vi får se. - Kom tillbaka.
- Adjö, Minnie. - Ja.
Adjö, Roman. Var rädda om er.
- Kennedy Airport, Pan Am Building. - Adjö, Minnie, Roman.
Oj, oj, oj.
Var är min bok?
- Jag slängde den i soporna. - Va?
Du får inte bli upprörd.
Guy, Hutch gav mig boken. Han lämnade den till mig.
- Jag tänkte inte på det. - Det är förfärligt.
Förlåt. Jag tänkte inte på Hutch.
Se upp, damen!
HÄXKONST
''Många på den tiden dog vad man trodde var en naturlig död.''
''Sedan dess har man fastställt att den förenade mentala kraften
kunde ta syn eller hörsel av offret, eller förlama och döda det.''
''Detta bruk av förenad mental kraft kallas ibland häxsabbat.''
''l en del kulter trodde man
''att man personligen måste besätta offret,
''och för att lägga en förbannelse måste man ha något som offret äger.''
- Är det Donald Baumgart? - Det stämmer.
Det här är Rosemary Woodhouse, Guy Woodhouses hustru.
- Jaha! - Jag undrar...
Ni måste vara lycklig, som bor i Bram...
- Jag ville höra hur ni mår. - Det var snällt av er.
Guy Woodhouses fru, säger ni?
Jag mår jättebra. Har bara krossat sex glas idag.
Guy och jag är väldigt ledsna
att han fick chansen genom er olycka.
Ja, vad fan. Sådant händer.
Jag är ledsen att jag inte kom med när han hälsade på dig.
Hälsade på? Nej... Ni menar när vi träffades och tog en drink?
Ja, det var det jag menade.
Förresten, han har något som du äger.
Vad menar du?
- Du vet inte? - Nej.
Saknade du inget den där dagen?
- Menar du min slips? - Ja.
Ja, han har min, och jag har hans.
- Han kan få tillbaka den. - Jag är ledsen...
Spelar ingen roll nu vad jag har för färg på slipsen.
- Jag trodde bara han lånat den. - Nej då, det var ett byte.
- Eller...trodde ni han stal den? - Jag måste lägga på nu.
Jag undrade bara om det blivit någon förbättring.
Nej, det har det inte. Vänligt av er att ringa.
- Har ni värkar? - Nej, men jag måste träffa doktorn.
Men han slutar kl. 5, och så är det mrs Byron.
- Han tar nog emot er. Sitt. - Tack.
- Hur är vädret? - Förfärligt. 34 grader.
Vi ses om en vecka. Boka en tid.
Ja.
- Det är snart dags, va? - Tisdag.
Klokt att klara av det före augusti.
Mrs Byron? Han tar emot er sedan.
Få se... 10 juli?
- Vilken tid? - Kl. 4? Okej.
Är Gud död?
- Adjö. Lycka till. - Tack.
Det doftar gott. Vad är det?
Åh, min... Det heter Detchema.
Bättre än er vanliga, om ni ursäktar.
Det var en lyckoamulett. Jag kastade bort den.
Bra. Kanske doktorn följer ert exempel.
- Dr Sapirstein? - Ja. Hans aftershave.
Fast det var det inte? Tror inte han har någon lyckoamulett.
Han luktar i alla fall likadant ibland. Och när han gör det...
- Har ni aldrig märkt det? - Nej.
Ni trodde kanske det var er egen som luktade.
Vad är det, något kemiskt?
Ursäkta mig ett ögonblick? Min man väntar utanför.
Jag måste säga honom en sak. Jag kommer tillbaka.
- Dr Hills mottagning. - Dr Hill, tack.
Detta är hans telefonist. Vill ni lämna ett meddelande?
Ja. Mitt namn är Rosemary Woodhouse.
Woodhouse. Kan ni be honom ringa mig genast?
Mitt nummer är 475-2598.
Det är viktigt. Jag ringer från en telefonkiosk.
All right.
Fort, dr Hill. Ring mig, snälla.
Sa han verkligen det? Gjorde han det?
Vad sa han mer?
Underbart. Det är under... Fantastiskt.
Ja. Dr Hill?
- Är det Rosemary Woodhouse? - Ja.
- Är ni dr Hills patient? - Nej.
Ja, jag menar jag har besökt honom en gång.
Säg att han måste tala med mig. Det är viktigt.
- Be honom ringa mig. - Okej.
Tack.
Alla. Allihop.
Alla var med på det. Allihop. Alla häxorna.
Lugn, lilla Andy eller Jenny,
jag dödar dem hellre än låter dem röra dig.
- Ja. Dr... - Mrs Woodhouse?
Ja! Tack så mycket för att ni ringer.
Jag trodde ni var i Kalifornien.
Nej. Jag har besökt en annan läkare, och han är inte bra, dr Hill.
Han har ljugit och gett mig konstiga drycker och kapslar.
Barnet ska födas på tisdag. Minns ni att ni sa 28 juni?
- Jag vill att ni förlöser det. - Mrs Woodhouse...
Snälla, låt mig tala med er. Får jag förklara vad som hänt.
Jag kan inte stanna här. De kommer och letar efter mig.
Dr Hill, en sammansvärjning... Jag vet att det låter otroligt.
Ni tänker väl, ''Flickan har blivit tokig,''
men så är det inte, Dr Hill, jag svär vid alla helgon.
Sammansvärjningar förekommer, eller hur?
- Jag antar det. - Det pågår en mot mig och barnet.
- Kom i morgon efter fem. - Nu, genast!
Mrs Woodhouse, jag är hemma. Har varit uppe sen i går morse...
Jag ber er.
Jag kan inte stanna här.
- Min mottagning kl. 8. - Tack!
- Vänta! Dr Hill? - Ja?
- Min man kanske ringer er... - Jag tänker inte tala med någon.
- Jag ska sova en stund. - Tack.
Det är jämnt.
Var snäll och vänta och se att jag kommer in ordentligt?
Han ljög. Han sa att vi skulle till Hollywood.
Det värsta är att han är inblandad.
Han sover i pyjamas nu. Det brukar han aldrig göra.
Han döljer nog ett märke.
Man får märken när man går med i... alla möjliga ritualer.
De hade sabbater där. Man hörde dem.
Guy, min make, sa att det var dr Shand, en av dem,
som spelade blockflöjt.
Hur visste han att det var dr Shand om han inte var där med dem?
De är väldigt smarta.
De planerade allt från första början.
De gjorde nog något avtal med Guy.
De gav honom framgång,
och han lovade dem vår baby att använda i sina ritualer.
Jag vet att det låter vansinnigt, men jag har böcker här. Titta.
Det var en annan skådespelare, Donald Baumgart,
de lade en förbannelse, gjorde honom blind så att Guy kunde få hans roll.
Titta.
Jag hade en vän, Edward Hutchins, författare.
Han skrev pojkböcker.
Han var min gode vän sedan jag kom till New York.
- Får jag behålla den här? - Ja, varsågod.
Hur som helst, en gång kom mr Hutchins och hälsade på...
Det var då jag hade så ont.
Jag led fruktansvärt... ni kan aldrig tro hur jag led,
och de hjälpte mig inte.
De gav mig en dryck med tannisrot i.
Också häxkonster, tannisrot.
Hutch kom och såg genast att något var fel.
Han kände till häxor.
Guy rusade in, sminkad, vilket han aldrig brukade göra.
De ringde troligen och bad honom komma och ta något som Hutch ägde.
Han tog hans handske och de lade en förbannelse över honom också.
Försatte honom i koma. Tre månader senare dog han.
Det kanske är sammanträffanden, men en sak är säker,
De har en sabbat och vill ha babyn.
Ser faktiskt så ut.
Jag var rädd att ni inte skulle tro mig.
Jag tror inte på häxkonster,
men det finns en massa galningar i den här stan.
- Heter doktorn Shand? - Nej, dr Shand är en av dem.
- Doktorn heter Sapirstein. - Abraham Sapirstein?
- Ja. Känner ni honom? - Vi har träffats ett par gånger.
Man skulle inte kunna tro...
Nej. Aldrig i livet.
Vill ni åka in till sjukhuset nu ikväll?
Ja, gärna. Kan jag det?
Det blir svårt, men vi försöker.
Jag vill att ni lägger er och vilar.
Tack. Jag tar vad de har, en städskrubb duger.
Hoppas vi kan ordna något bättre.
Ska se vad jag kan göra, innan jag undersöker er.
Ska jag klä av mig?
Nej. Det tar en halvtimme. Ligg ner och vila, bara.
Gud välsigne dr Hill.
Nu ordnar sig allt, Andy eller Jenny.
Vi ska ligga på ett fint, rent sjukhus utan besökare.
Monster.
Obeskrivliga.
Jag sov.
Följ bara lugnt med oss, Rosemary. Ställ inte till med en scen.
Om du säger något mer om häxor
tar vi dig till ett mentalsjukhus.
Det vill du väl inte? Så ta på dig skorna.
Vi vill bara ta hem dig. lngen kommer att göra dig illa.
Eller barnet. Ta på dig skorna.
Hon mår bra nu.
- Vi ska hem och vila. - Det är allt som behövs.
- Tack, doktorn. - Glad att jag kunde hjälpa till.
Synd att du gick hit.
God kväll, mrs Woodhouse.
Mrs Woodhouse!
- Öppna nu, Ro. - Dra åt helvete!
- Kom igen, älskling. - Du har lovat dem barnet!
Jag har inte lovat dem något!
- Rosemary, du är... - Du också!
- Elise? - Mrs Dunstan är ute.
- Vem är det här? - Barnvakten.
- Var är hon? - På bio.
Det här är Rosemary. Be henne ringa när hon kommer hem.
Det är mycket brådskande. Glöm inte.
- Lugn bara. Jag ska säga åt henne. - Tack.
- Vi vill inte skada dig, Ro. - Vi är dina vänner, Rosemary.
Det finns inget att vara rädd för. Det är säkert.
- Det här är bara milt lugnande. - Jag skulle aldrig låta någon...
Hjälp mig!
- Ro, älskling. - Hjälp mig någon!
Ett ögonblick.
- Hon har värkar nu. - Här?
Det blir bra, älskling. Allt kommer att gå bra.
Det skulle ju finnas läkare, sjukhus!
Allting rent och sterilt!
Hallå? Hon är inte här, Elise.
Andy... Andy eller Jenny...
Jag är ledsen, lilla älskling. Förlåt mig.
Hej.
- Är allt bra? - Ja, det är bra.
- Vad blev det? - En pojke.
Verkligen? En pojke?
- Och allt har gått bra? - Ja.
- Var är han? - Gode Gud!
Oj, vad du skrämde mig. Gode Gud.
- Barnet, var är det? - Vänta ett ögonblick.
- Var är mitt barn? - Jag ska leta rätt på Abe. Vänta.
Var är barnet?
- Var är det? - Älskling...
Det blev komplikationer, men inget som påverkar kommande födslar.
- Det är... - Dött. Det låg i fel ställning.
På ett sjukhus kunde jag ha gjort något.
Älskling, vi kan få fler.
Vi försöker igen om några månader.
När du mår bättre.
Nej. Jag tror er inte. Ni ljuger båda två.
Ni ljuger! Det dog inte! Ni tog det! Ni ljuger!
Ni är häxor! Ni ljuger! Ni ljuger! Ni ljuger!
Abe säger att det kallas pre-partum.
Jag vet inte. Någon sorts hysteri.
Oj, du var verkligen borta.
Jag vet var du fick idén att Minnie och Roman var häxor,
men varför trodde du att Abe och jag också var med?
Bara att inse, du fick pre-partum psykos.
Nu ska du vila och komma över det.
Jag vet att det här är det värsta som hänt dig,
men nu kommer allt att bli bra.
Vi har Paramount på kroken och Universal är intresserade,
och vi ska flytta från stan och bo i Beverly Hills
med pool och kryddträdgård,
hela rubbet och barn också,
på hedersord. Du hörde vad Abe sa.
Nu måste jag kila och bli berömd.
Visa mig din axel.
Jag vill se din axel.
- Skojar du? - Din vänstra axel.
All right. Som du vill.
Det här gör jag helst till musik. Vänster axel.
Höger axel.
Längre går jag inte utan scenbelysning.
Högtrycket har orsakat denna hetta,
och det ligger kvar hela veckan ut.
Det blir mulet i staten New York,
och möjligen åskskurar ikväll
och uppklarnande i morgon kväll.
Alla ni som lämnar stan i helgen kommer att få det varmt.
Hör du ett barn som gråter?
Nej, älskling.
l säng nu. Dags att ta ditt piller.
Slog du av luftkonditioneringen?
Du får inte göra så där.
Folk dör faktiskt, för att det är så varmt.
Vad gör du med mjölken?
Slår bort den. Ditt piller, Rosemary.
Hallå, flickor. 35 grader ute.
Några nya har flyttat in i 8:an.
- Har de ett barn? - Hur vet du det?
Jag hörde det gråta.
Ett ögonblick.
- Nej. Gör inte så. - Varför inte?
Lite kladdigt, bara.
Försiktigt.
Hon blev för hög.
Fan, Hayato. Du driver med mig.
Du luras.
Rosemary, gå och lägg dig. Du ska ju inte vara uppe.
- Mamman? - Rosemary...
Tyst. Du är i Dubrovnik. Jag hör dig inte.
Vad har ni gjort med det?
Vad har ni gjort med ögonen?
Han har sin fars ögon.
Vad pratar du om? Guys ögon är normala.
Vad har ni gjort med honom, era galningar?!
Satan är hans far, inte Guy.
Han kom upp från helvetet och avlade en son med en dödlig kvinna.
- Hell, Satan. - Hell, Satan.
Satan är hans far, och hans namn är Adrian.
Han ska störta de mäktiga och ödelägga deras tempel.
Han ska frälsa de föraktade,
och kräva hämnd i de brändas och torterades namn!
Hell, Adrian!
Hell, Satan! Hell, Satan!
Han valde dig. Av alla kvinnor i hela världen valde han dig.
Han ville ha dig som mor till sin enda son.
Hans makt är starkare än allt!
Hans makt skall vara längre än allt!
Hell, Satan!
Nej! Det är inte sant!
- Se på hans händer. - Och hans fötter.
Gode Gud!
Gud är död! Satan lever! Det är år ett!
Det är år ett och Gud är borta!
- Det är år ett! - Hell, Adrian!
Hell, Satan!
Du hjälper oss väl, Rosemary? Var en riktig mor för Adrian.
Du behöver inte ansluta dig om du inte vill.
Bara vara mor till ditt barn.
Minnie och Laura-Louise är för gamla. Det är inte rätt.
Fundera på det, Rosemary.
Herregud!
Håll käften eller vi dödar dig, med eller utan mjölk.
Tyst själv. Rosemary är hans mor. Visa lite respekt.
Kom, min vän. Kom och se på barnet.
Vad vill du ha att dricka?
Du skulle inte bli skadad, och det blev du inte.
Jag menar, anta att du fick barnet och förlorade det.
Vore inte det samma sak?
Och vi får så mycket tillbaka, Ro.
Guy, får jag presentera Argyron Stavropoulos.
Så stolt ni måste vara. Är det här mamman? Vad i hela...
- Här, drick det här. - Vad är det? Tannisrot?
Bara vanligt Liptons te. Drick nu.
- Gå härifrån. Roman! - Du gungar honom för fort.
Sitt! Sätt henne där hon hör hemma.
Du vaggar honom för fort. Det är därför han gråter.
- Lägg dig inte i. - Låt Rosemary vagga honom.
- Sitt med de andra. - Hon kan ju...
Sätt dig med de andra, Laura-Louise.
Vagga honom.
Du försöker få mig att bli hans mor.
Är du inte hans mor?